Det var en sånn natt hvor det skjer de sprøeste ting.
Det startet med at kjæresten inviterte meg hjem til faren sin.
Løp, løp, løp!
Det er litt komplisert.
La meg fortelle fra start. Det var 16. juli i Dallas.
Og Max Hagans liv hadde gått til helvete.
Like før var han toppdirektør. Handlet og merget hele døgnet.
Tok bare pause når han skulle oppgradere SUV-en eller HTK-en.
Det vi kaller Heite Trofé-Koner her i Dallas.
Han var et rasshøl.
Men det var før han fikk hjerteattakk, firmaet ble solgt -
- og trofékona stakk. Max tok sin død av det.
Ok, ikke helt død, men nesten.
Søsteren hans, Lolly, var den eneste som la merke til det.
Selv om det sto på alle forsidene at fyren hadde gått i dass.
Når det gjelder familien, så la meg bare si -
- at han kunne vunnet prisen som verdens mest fraværende far.
Sønnen Millian, hadde flyttet hjem med kjæresten -
- for å leve av å naske hos Max.
Datteren Beth hadde suksess med plateselskapet sitt.
Og så var hun kjæresten min.
Og sånn begynte dagen som endte med det som ble kjent som:
"De hvite buksers natt".
- Ja, hallo? - Far, er du ok?
Ja... Ja.
Forbanna sovemaske.
- Bra du bruker den. - Å puste er en god ting.
- Så yogaaktig sagt, far. - Det er overlevelsesinstinkt.
Jeg har godt nytt. Jeg har fått en avtale med Capitol Records.
- Flott, vennen! - Jeg skal fly dit i kveld.
I kveld? Det kan du ikke. Meklingen er i morgen.
- Og du har en glimrende advokat. - Ja, men...
- Kanskje jeg har sparket ham. - Far!
Jeg gidder ikke betale $600 i timen for at han tar kopier.
Jeg tenkte du kunne bli med.
- Jeg er ikke advokat. - Nei, gudskjelov. Men jeg tenkte...
- Far, vent et øyeblikk. - Ja, ja.
- Er du der ennå? - Ja, jeg venter bare.
Jeg har alltid ventet på deg.
Første gang jeg så deg, var på avgangseksamen.
- Det er notert. - Jeg vil gjerne bli med i morgen.
Så jeg vil prøve å få til et telefonmøte.
Tusen takk, men nå må jeg stikke, vennen.
Hei. Jeg må snakke med Max Hagan.
Døv.
Unnskyld!
Jeg må snakke med Max Hagan.
MAX HAGAN ER DØD
- Max Hagan? - Max Hagan?
- Max!
- Max! Max!
- Max Hagan? - Max?
Max Hagan?
De er herved stevnet i saken Hagan mot Hagan.
For pokker, Lolly!
Du virker som en hyggelig fyr. Vil du ikke heller bli pizzabud?
Jeg gidder ikke å spille Perquaky!
Unnskyld, Lolly. Unnskyld, jeg...
Denne skilsmissen tar virkelig på.
Og du må unnskylde at jeg skrek til deg, men...
Jeg mente det ikke. Unnskyld.
- Kult. - Ja, det er hylende morsomt.
MILLIAN DRIKKER ØL OM MORGENEN HAN ER GAL ETTER ØL
Sant nok.
Stilen er utpreget 20. århundre, og det er peis også.
Unnskyld meg.
- Hei, vennen. - Hei, mor. Jeg er bekymret for far.
- Han har sparket advokaten sin. - Du tuller!
Beth bestemte seg for å trekke inn sin mor Vivian, Max' første kone.
- Kan du snakke med ham? - Han vil jo ikke snakke med meg.
Ja, fordi det alltid gjorde Barbara hysterisk.
- Jasså? - Kan du ikke gjøre det, mor?
- Han vil høre på deg. - Jeg skal prøve.
Kommer!
Dette er meg. Jeg ser ikke særlig produktiv ut, men det er jeg.
En slags. Jeg vil i hvert fall gjerne være det.
Der har vi jo Beth Hagan.
Hadde vi en avtale? Var det tid for Raff i kalenderen?
Det kalles spontanitet. Jeg har lunsjpause. Hva er oddsen for det?
0,198. Oddsen. I hvert fall for de 1,6 årene jeg har kjent deg.
Nå, og hva er oddsen for at du blir med opp på soverommet?
Kom igjen, opp med farta!
- Si at du elsker meg. - Jeg elsker deg.
Blunket du?
Si at du vil flytte med meg til New York.
- Din juksepave! - Nei, jeg har hørt det først nå.
Avtalen er i boks, hvis jeg flytter selskapet til New York.
- Er ikke det vilt? - Jo. Det har bare gått så fort.
- Jeg harjobbet med det i seks år. - Ja, sant nok.
Og jeg vil gjerne at du blir med.
- Hva er det? - Jeg vet ikke...
Jeg får ikke treffe familien din, og plutselig skal jeg med til New York.
Kom nå. Du sier alltid at du vil vekk herfra.
- Det er jo dritkjedelig her. - Ja, det er det vel.
Straks Beth kom tilbake på kontoret, ringte hun igjen.
Hei, far. Nå vil jeg be deg om en tjeneste.
- Du skal møte kjæresten min. - Jeg er ikke helt i humør til det.
Du vil vel det? Jeg ber aldri om noe.
Ja, men det er ikke så fint i dag. Millian har drukket hele formiddagen.
- Du gjør det selv mulig for ham. - Slutt å sitere psykologen din.
Du burde kanskje snakke med en psykolog selv.
- Beth, jeg... - Jeg har gjort så mye for deg.
Kan du ikke gjøre den ene lille tingen for meg?
- Greit. Middag. Klokken 19. - Ikke bare deg. Alle.
Det skal være ordentlig. Inne i spisestuen.
Med tallerkener og det hele.
Nå, spy... Spydde!
Jeg tror moren din er her.
- Ljug. - Niks.
Max?
- Hva vil du? - Jeg vil snakke med deg.
Jeg klarer bare én blodsugende ekskone av gangen.
Hva hvis jeg lover ikke å suge?
- Er du ok, Max? - Jeg har ikke tatt reper'n ennå.
- Jeg tror du trenger hjelp. - Jeg ledet et stort firma alene.
- Jeg mener i huset. - Å, sånn.
Jeg er...
- Jeg holder på å bli skilt igjen. - Ja, hva skjedde?
Hun snudde 180 grader etter hjerteattakket. Jeg gjorde alt feil.
- Jeg pusset til og med nesen feil. - Med de 12 serviettene dine?
Ja. Men nå vil hun ha alt.
- Og du gir henne... - Ingenting. Det var seks år.
- Hun får samme behandling som meg. - Jeg var snill mot deg og barna.
Ja, og det er du ennå. Jeg kunne ikke klare å ha dem boende.
Det er bare midlertidig.
Men Barbara har forlangt å få huset, så vi må nok snart flytte ut.
Du er nødt til å få deg en advokat, Max.
Det er i våre barns interesse at du ikke mister alt.
Lolly.
Takk.
25 år, og så sniker han seg stadig ut og tar bilen.
Har vi feilet? Kan noen si hva vi gjorde galt?
Kanskje det var morsmelkerstatningen.
- Hvem er det? - Hei, det er Chucks venn.
Vi møttes forleden, ikke sant? Har du noe...
- Hold snavla. Nei. - Vær grei, da! Chuck.
Beth visste ikke at jeg solgte pot. Jeg ante ikke at det var broremann.
- Hva gjør du? - Rolig. Jeg skulle bare kjøpe noe.
Jeg skal treffe Jim jr. i kveld på Adolphus.
Kanskje jeg kan lokke noe ut av ham.
- Jeg ringer ham. - Det var ikke det jeg mente.
Så vis ham litt legger. Det har alltid virket på meg.
Her, mor. Du glemte vesken din.
Ok, få deg en advokat. Du kjenner hauger av dem.
Ha det bra.
Migrenepiller.
Lykkepiller. Sovepiller.
Millian og Naomi gjorde seg klar til middagen.
- Hun tester meg. - Tror du hun glemte den bevisst?
Ja, det trorjeg. De har noe på gang. Hvorfor skulle hun ellers komme?
Det er en test.
Nei...
Det er et triks. Ok...
Ser du, hvis vi ikke tar noen av pillene -
- vet hun at vi er "narkomane", for alle vil jo ta noen piller.
- Så vi må ta noen? - Jeg tror det.
Det trorjeg virkelig. Jeg får vilt stress bare av å tenke på det.
- Hvorfor nå? Hvorfor i kveld? - Vit at jeg mener det.
Så når jeg ville møte din far før, mente du det ikke?
Kanskje vetjeg først nå at jeg mente det. Dessuten er de sprø.
Far. Skilsmissen. Broren min.
Jeg ville vel bare spare deg for dem. Jeg mener...
Hva hvis du så dem og tenkte at sånn blirjeg også?
Raft har dårlig innflytelse. Hun kommer aldri for sent.
Kom.
Unnskyld at vi kommer for sent. Dette er Raff.
- Halloi! - Max Hagan.
- God dag. - Slå dere ned.
- Kjenner dere hverandre? - Ja, du vet...
- Fra forskjellige steder. - Hvor?
Jeg synes det er kult at vi pyntet oss for å møte ham.
- Hvorfor det? Raff? - Det gleder meg å møte Dem.
- Jeg har hørt så mye om Dem. - Jeg trodde du unngikk oss.
Nei, nei. Jeg har lest alt om Deres forretninger.
Pangea Gas, BAL TexaDyne, Flatland Drilling.
Virkelig? Nå... Du har klisterhjerne, ikke sant?
- Raff. Det er Raff. - Som sist i fengselsstraff.
- Det er et kjælenavn. For Rafferty. - Jeg har en teori om navn.
- Kult for deg. - Hva gjør du, mr. Rafferty?
- Jeg spiller i et band. - Har det et navn?
Ja, "Trofékonene".
Jeg har spilt siden jeg var 15. Nå er det mest PC-er.
- Har du flere jern i ilden? - Faktisk bare ett.
- Det er et program jeg har laget. - Det blir det neste store.
Fortell. Jeg hører alltid gjerne om det neste store.
Det er faktisk litt vrient å beskrive.
Det er et system til musikk, til å administrere innhold.
Man kan gå inn på folks interesser. Som diskusjonsfora og blogger.
Jeg har nettopp laget det, men det kalles Geolicious-teknologi.
Men det er ikke særlig spennende.
- Software-design er en tøff bransje. - Men tilbake til navneteorien min.
Folk med bokstavene x, z eller f i navnet er noe dritt.
Jimi Hendrix. Frances Farmer. River Phoenix.
- Maximillian. Rafferty. - Kutt ut.
- Kutt ut hva? - Å mobbe kjæresten min.
Livet hans har gått til helvete på grunn av deg.
Det er din skyld, fordi du kalte ham Maximillian.
Det passer på alle sammen. Unntatt deg.
Er det fordi jeg jobber meg i hjel og går til psykolog? Nei da.
Jeg har suksess fordi jeg ikke har x, z eller v i navnet?
F, ikke v.
- Godt nytt for Beth i dag? - Ja, jeg er så glad.
En dag styrer hun hele verden. Er du klar for det?
- Ja, ja, det er jeg. - Så skal dere flytte til New York?
- Jeg vet ikke... - Han har mye å ordne her.
- Han kan ikke bare dra. - Kjærligheten er aldri enkel.
Nei, nei, det er helt feil. Når den er ekte, er den det.
- Ikke nå, Millian. - Nå er vi jo samlet.
Så jeg vil gjerne si at Naomi og jeg har forlovet oss.
- Det har dere gjort tre ganger. - Har vi det?
Kan det ikke vente, Millian? Det er Raffs kveld.
Raffs kveld? Eller vil Beth bare demonstrere hvor perfekt hun er?
Kutt ut. Du er så egoistisk.
Du blir full og høy og vil ha oppmerksomhet.
Noen må si dette til deg, Millian.
- Du trenger hjelp. - Trenger jeg hjelp?
- Ja, du trenger hjelp. - Hva med deg selv?
Du er så selvgod at du like godt kunne vært høy.
Du vifter med fingeren til andre, men har null peiling. Kom, Naomi.
Neste gang du vil belære meg om at jeg trenger hjelp -
- så ikke ta med pusheren min.
Sa han at du var pusheren hans?
- Hei sann. - Max Hagan, jeg konfiskerer stedet.
Hallo!
Ha dere ut! Nå! Alle sammen!
Hva pokker... Få se de papirene!
Det er ikke som du tror. Jeg har kanskje solgt til ham én gang.
Beth, hjelp meg. Flott, Barbara, å kaste ut min handikappede søster.
- Lolly må gjerne bli. - Det vil hun ikke.
Lolly, kjære deg, har du lyst til å bli her med meg?
Nei, hun vil ikke! Nei, du vil ikke, Lolly! Du er ei egoistisk merr!
Hadde du lest papirene du fikk, hadde du hatt god tid til å flytte.
Du har fått to brev om det. Har du ikke lest dem?
Jeg... Jeg var... Jeg hadde ikke tid.
Det er min vin. Du skylder meg $100 for den. Det er en dyr vin.
Greit, vær så god. Ta alt sammen!
- Vil dere andre også ha? - Hold opp, far.
Ja, du vil jo også ha. Her. Og hva med Millian?
Her, gutten min. Lolly, vil du ha litt ekstra lommepenger?
Og hvorfor selge stoff, når jeg kan forsørge deg? Her.
Hvorfor tar dere ikke bare alt?
Stopp!
Du har kanskje ikke merket det, far, men du forsørger meg ikke.
Nå gir det hele mening. Hvordan betaler du regningene dine?
Alle de ærendene. Folk som alltid ringer. Kontanter, alltid kontanter.
- Du har ødelagt alt. - Jeg har ikke gjort noe.
Og jeg har nettopp presentert familien for en pusher. Herlig!
- Det er min. - Nei, det er min.
- Få ham ut herfra! - Jeg tar pokker meg vinen med.
Kanskje hadde psykologen rett i at det var urealistisk.
Den bedritne softwaren din fins garantert heller ikke.
Psykologen din kan ta seg et tak.
Vi ses til meklingen!
- Vekk fra verandaen min! - Hold den her.
Så, så, Lolly. God natt.
Faen i helvete! Faen!
Dritt og lort!
Bra du kom. Jeg trenger stoff.
Det er mitt hus. Det er min families hus.
Ja, det var det.
- Hvor er Beth? - Hun har dratt.
Meklingen! Hun kommer vel tilbake?
- Hva fanken vetjeg? - Hvem ringer du til?
Jeg behøver ikke svare på flere av spørsmålene dine.
Er Gulcon fortsatt her?
- Fint, takk. - Hvem er Gulcon? Pusheren din?
Ja, forjeg trenger virkelig et fiks.
Nei.
Pokker.
Nå?
- Hvor skal du? - Jeg gjør mer enn å selge stoff.
- Hvor skal vi? - Til Double Wide.
Vent litt... Kan jeg få sitte på til byen?
Ja, ja.
Gulcon, er du privatsjåføren til denne herren?
- Er dere på vei til en handel? - Kan du ikke være ok?
- Pushere er avskum. - Jeg er ikke pusher!
Raff er ikke dum. Han har laget et smart program.
Jeg har investert i det!
- Vi ses. - Hei, hei.
- Jack Daniels og cola? - Hva nå?
- Jeg er 57 år! - Du får ikke ta vinen med inn.
- Jammen det er en Petrus! - Sett den her.
Du må kunne gjøre et unntak. Jeg er Max Hagan.
Det driter jeg da i!
Pokker!
- Dewar's og vann, takk. - Når skal vi på?
Det er to bands til ennå.
Det blir $4.
Unnskyld, jeg har ikke...
- Jøss, sett det på min regning. - Takk.
Blir dere med i Russells bryllup etterpå?
Imens satt Vivian i den salen hvor hun og Max var blitt gift.
Hei, Max. Det er Vivian. Jeg sitter nede på Adolphus.
Og ja, jeg gikk inn i den store ballsalen.
Jeg minnes vel bare gamle dager.
Kan du huske den skjønne suiten og hvor ofte jeg gikk dit?
Du ble så sint fordi du ikke trodde jeg var jomfru.
Er det meg som gjør dem sprø, eller velgerjeg de sprø? Kvinner!
Hun med megafonen? Hun er skjør i nøtta.
Takk. Der er én ting som ikke vil lykkes for meg: ekteskapet.
Stort sett alt annet har lyktes for meg, men ikke ekteskapet.
Jeg ødelegger det hver eneste gang.
TAKK TIL ADOLPHUS FOR VÅRT DEILIGE BRYLLUP VIVIAN OG MAX HAGAN
- Velkommen til Adolphus. - Fins suite 920 ennå?
Det er en deilig suite.
Og den er ledig. Jeg skal bare be om litt ID og et kredittkort.
Det var nå ikke derfor, men...
Mrs. Hagan.
Mrs. Maximillian Hagan?
Ja, naturligvis.
- Er det sånne goth-klær? - Nei, ikke goth.
- Hva er det da? - Punk.
- Punk? - Rock. Punkrock.
- London 1976. - Punk ble skapt i New York.
- Ordet "punk" kom fra New York. - Ja, men det fulgte med musikken.
- Musikken? - MC5. Stooges.
- Ramones. New York Dolls. - Var du ikke med i 70-årene?
- Han tenkte bare på penger. - Så kom med budskapet.
- Det er ikke noe budskap. - Bare den vakre lyden av kaos.
Nå er jeg med. Det er fingeren til alt det en som meg står for.
Hvis dere så gjerne vil vise fingeren til alt -
- hvorfor ser alle sammen like ut?
La oss gå inn og rigge opp.
- Hei, Raff. - Hei, Felicia.
- Hvem er det? - Beths far. La ham være.
- Hei sann. - Hei. Max Hagan.
Har du prøvd noe skikkelig frekt?
Royal Fuck!
Sånn!
Jeg blir helt kåt av dette.
- Ja? - La oss danse.
Ikke så fort.
Her.
- Vil du ha litt? - Ja, jeg bør vel prøve det.
- Forstår du det nå? - Ja.
Rapp dere!
Dra til helvete!
Vi gjemmer resten til senere, vennen.
Kom igjen!
Imens våknet Millian og Naomi av lykkepillerusen.
Millian, se.
Det er akkurat det du sa ville skje.
Det er et tegn, Millian. Fra Gud.
Han vil vi skal bli clean.
Vi skal bli clean, gifte oss og få barn.
- Ja... - Det er det han vil.
Ikke mer stoff, Millian. Ok?
Ok. Teller piller?
- Millian... - Ok, ok, ok.
Nå skal du høre hva vi gjør.
Vi sjekker inn på det beste hotellet i Dallas.
Det blir vår egen lille Betty Ford-klinikk.
En revolusjon. Det var en revolusjon!
- Du er høy. - Ja.
- Har du ikke dårlig hjerte? - Jo, men til helvete med det. Punk!
Pass på han der, han er helt vill.
- Skal vi i bryllup? - Dommeren dro.
Russell hadde fått han som skulle vie dem, til å stikke av.
Jeg kjenner en dommer. Det stemmer.
- Jeg kjenner en dommer. - Gjør du?
Kan du få ham ut av senga for å vie to dophuer?
Ja, det kan jeg.
- Han kjenner en dommer! - Det er en dårlig idé, Felicia.
- La oss finne ham. - La oss finne dommeren.
- Nå skal vi finne ham. Kommer du? - Max Hagan fikser paragrafene.
Du drakk for $140. Jeg har ikke et øre igjen.
- Jeg skal nok betale deg tilbake. - Med 6,25% i rente blir det $148,75.
Flott, proffen.
Jeg kan betale deg nå. Vi drar hjem til meg etter lommeboka.
Kjenner du Swiss Avenue?
Demp den.
- Hei, vennen. - Hei. Hør her...
Jeg overreagerte kanskje litt. Og jeg...
Hei, skatten. Hei, skatten min.
- Hvem er det? Hva gjør du? - Jeg får bare lift.
- Hvem er du sammen med? - Felicia og Max.
- Felicia, greit nok. Hvilken Max? - Din far.
- Ljug. - Nei.
Er du ute sammen med Felicia og far? Hvor er dere?
- I Felicias bil. - Gi meg den.
- Hei, Beth. Beth! - Far?
Nå forstårjeg alt, Beth.
Til helvete med det, ikke sant? Og Felicia er skjønn.
- Hun er bare skjønn. - Få snakke med Raff.
Raff? Ja.
- Hei. - Hva skjer?
Nei, jeg skal sove. Jeg har telefonmøte i morgen tidlig.
Jeg vil ikke vite noe. Vi snakkes i morgen.
Kom. Du må holde utkikk.
- Utkikk, hva? - Nå må du være helt stille.
- Det er alvor, Felicia. - Ok!
- Beth er visst rasende. - Hun burde da være glad.
- Det er hun ikke. - Hun er stressa.
Nei, hun er ikke det.
Ikke så stressa.
Militæret mistet en god general da hun gikk inn i platebransjen.
Faen! Den er da aldri låst.
Jeg har en annen idé.
Ok. Kredittkortene ligger på gulvet i entreen. Det fikser du lynkjapt.
Hvis jeg blir tatt, havnerjeg i spjeldet.
Jeg ville gjøre det selv, men du kan ikke løfte meg opp. Kom igjen.
- Jeg er ikke dum. - Du er en jentegutt i punkerklær.
- Hva behager? - Du er ei sklie i punkerklær.
- Låter bra. "Sklie i punkerklær." - Til helvete med deg. Greit, da.
Barbara hadde vært så opptatt av å rydde opp -
- at hun ikke hadde hørt at Max' mobil hadde bippet i flere timer.
LYTT TIL BESKJEDER
Hei, Max. Det er Vivian. Jeg sitter på Adolphus og minnes gamle dager.
Kan du huske den skjønne suiten og hvor ofte jeg gikk dit?
Ok.
Alt er borte. Her.
MILLIAN OG NAOMI TOK PENGENE
Millian og Naomi. Selvsagt.
- Ja, kom da. - Vent. Jeg har kontanter der inne.
Alltid beredt. Jeg har $5000 i kontanter oppe på kontoret.
- Du kan bare skylde meg. - Nei, jeg vil gjerne hente dem.
Hvis det er et nummer du vil ha, er det ikke så dyrt.
Det er mine. Jo mer vi bruker nå, desto mindre får hun i morgen.
Jeg vil gi deg igjen $500.
Ser jeg ut som en tyv man kan leie?
Hør her... Jeg kan godt se at du er en alle tiders fyr inni.
Og jeg kan godt se at du normalt ikke gjør sånt.
Jeg er lei for alt det jeg sa tidligere.
Kan du ikke hjelpe meg?
Hei, vennen min.
Jeg minnes vel bare gamle dager.
Du ble sint fordi du ikke trodde jeg varjomfru. Det varjeg altså...
Hvor er de nå? Åja...
- Max, det er noe jeg må si. - Ikke nå.
Jo, nå.
Jeg...
- Jeg solgte stoff til Millian. - Hva?
Bare et par ganger og bare pot. La meg forklare...
- Jeg som begynte å like deg. - Hør, da.
- Jeg hadde ikke andre muligheter. - Det har man alltid.
Det ga meg et halvt års arbeidsro.
På et halvt år kan man rekke å gjøre mange avhengige.
- Det er jo bare pot. - Pot?
Pot er det første steget til stoffmisbruk.
Unnskyld. Jeg forsvarer det ikke...
Du rettferdiggjør det. La oss si det med rene ord. Du er kriminell.
Se på deg selv. Etter bare fire timer uten penger er du blitt kriminell.
Kan du huske den skjønne suiten og hvor ofte jeg gikk dit?
Et halvt års arbeidsro til hva? Til å spille punkmusikk?
Til å gjøre ferdig programmet og selge det.
- Var det ikke en løgnhistorie? - Nei.
Jeg tror jeg tar en drink i den franske salongen.
Hold meg gjerne med selskap. Det var så fint å se deg i dag.
Tispe. Den tispa!
Pokker...
Løp, løp, løp!
Hvem er det?
- Er det deg, Max? - Løp, Raff. Løp, løp, løp!
- Inn i bilen. Inn i bilen! - Jeg kan se deg! Det er innbrudd!
- Ryk og reis. - Det slipper du ikke unna!
Ryk og reis! Dra til helvete, megge!
Det var kult. Jeg elsker å snakke dritt til rikinger.
Jeg vil anmelde et innbrudd.
- Jeg slutter nå. - Sier ikke alle sammen det?
Sett opp farten! Vi må finne en dommer.
Ja, kom igjen. Vi skal nordpå, Raff.
- Vi må ha en suite. - Ok, ID og kredittkort, takk.
Mr. Hagan? Ja, selvsagt. Det er suite 920.
Se som jeg skjemmer deg bort, skatt.
Millian?
- Mor? - Her inne.
- Har far sendt deg? - Far? Nei. Far...
Hva snakker du om? Vi...
Vi sjekket bare inn, og så ga de oss suiten.
- Hva ler du av? - Ingenting. Hva gjør dere her?
- Vi kom for å bli clean. - Virkelig?
Ja. Virkelig.
Hvorfor... Hvorfor tror du meg aldri?
Du aner ikke hvor mye jeg gjerne ville.
- Ja, ja... - Jeg vil gjerne tro deg.
- Da sier vi det. - Men du er høy nå, hva?
- Jo. Jo, mor, jeg er høy. - Veldig høy.
- Og hva nå? - Gi meg stoffet.
Så kan vi snakke om det senere.
Gi henne det, Millian.
Jeg forsto ikke hvor lykkepillene var blitt av.
Å, Texas. Kjære Texas. Fra tyranniet fri.
Den stråler så skjønt, din stjerne står oss bi.
Heltenes mor...
Dot. Du Dot?
Det er noen her! Hør hvem det er.
- Hallo? - Og sverge troskap...
- Hva var det? - Det låt som delstatssangen.
- Forsvinn! Vi ringer politiet. - Dottie, det er Max Hagan.
Max? Max Hagan? Hva i all verden...
- Max, er du blitt overfalt? - Har du det bra?
- Å ja. - Hva har skjedd?
- Jeg vil be om en tjeneste. - Selvsagt.
- Jeg vil be deg foreta en vielse. - En vielse?
- Ja, er det ikke praktfullt? Nå. - Er du ok?
Lykkeligere enn et svin i en søledam.
Max, jeg foretar ikke vielser. Det er ikke du som skal gifte deg?
Sitter den neste mrs. Hagan ute i bilen?
- Du er ikke skilt ennå. - Nei, nei, det er ikke meg.
Dessuten er klokken 1.
Det ante jeg ikke. Gå til sengs igjen. Jeg ringer i morgen.
Nei, Max Hagan. Nå kommer du inn og får en stor kopp sterk kaffe.
Du også.
Det er alt, og dere er hjemme igjen om høyst en time. En drink?
Max, jeg ser du brenner for det, men jeg er ikke helt med.
Jeg vil ikke rotes inn i en Britney Spears-affære. Jeg har godt ry.
Et svært godt ry. Men får du aldri lyst til å slå deg løs -
- og bare gjøre noe fordi det er dritgøy?
- Er du klar over hvor kort livet er? - Jeg er ikke med, Max.
Du har gått glipp av noe stort, og jeg har først oppdaget det nå.
Men jeg må bare dele det med dere.
Har dere hørt ordet "punk"? For det lille ordet...
Det Max prøver å si, er at han gjerne vil verne Deres gode rykte.
Jeg visste at vi aldri ville komme av sted om ikke jeg førte ordet.
Det vil styrke Deres ry. Det vil vise at De er en kjærlighetens mann.
I denne verden av Google, TiVo, handler og oppgraderinger -
- er det enestående at to mennesker sierja til hverandre.
At de vet de er skapt for hverandre. Skal vi bare feie det til side -
- fordi det er over sengetid og ikke passer oss helt?
Har vi ikke alle et ansvar -
- for å hjelpe dem til å få sin kjærlighet beseglet?
Jeg lager litt kaffe vi kan ta med.
Nei takk.
Det er da ikke Adolphus. Hva gjør vi her?
Det tar bare to sekunder. Max, bli med.
Hei sann.
- Barefoot og Dottie Johnson. - Felicia Exall.
Som i "x-er alle".
- Hushjelpen dukket ikke opp. - Barbara tok min.
Hva skal vi?
Han var nok likeglad nå, men jeg ville gjøre rent bord.
- Er det pot? - Ja.
- Hva skal jeg med det? - Pælm det. Røyk det. Sniff det.
Man kan ikke sniffe pot.
- Hva er det? - Detjeg fortalte om.
Det er til Bob Brenton. Han leser intet som ikke er lest av ti andre.
- Jeg har snakket med ham om det. - Hvor kjenner du ham fra?
- Han er brudgommens fetter. - Jeg hørte at han var i byen.
- Han skal vel med i bryllupet. - Du bør snakke med ham.
Ja. Her.
Det er mye pot.
Ja, det er mye pot.
Her er en gammel ting til deg.
- Takk. - Felicia, la henne være.
Hold munn, Raff. Hva er det?
Sprøtt.
- Er det til meg? - Det er dagen din i dag.
Så kom vi til Adolphus. Jeg, Max, Felicia -
- dommeren, hans kone og en flaske tequila.
Vi skal ha et rom. Nei, en suite. En dritstor suite.
Med et par værelser og en jacuzzi.
Ok, la meg se hva vi har.
- Vi har en ganske stor suite. - Er den dritstor?
Ja, jeg vil si at den er... dritstor.
- Litt ID og et kredittkort, takk. - Niks, vi betaler kontant.
Vi må likevel ha et kredittkort som depositum og litt ID.
- Max Hagan. - Ja vel.
Unnskyld. Naturligvis. Det er suite 920.
Takk.
Det er her.
Kom her, ditt sexy hanndyr.
- Max? - Vivian?
Helt sjukt.
- Hva gjør dere her? - Ingenting i forhold til deg.
Vivian...
- Vivian, kan du huske Johnsons? - Hei, Vivian.
- Hei. - Vivian.
Unnskyld meg et øyeblikk.
Kom, skatten.
Vent litt.
Bob Brenton står på gangen. Kom nå.
Man snakker ikke forretning i et bryllup.
Man kan snakke forretning hvor som helst. Kom nå.
Og sett fra deg den der.
- Bob! - Max Hagan, hva gjør du her?
Vi har bare en liten sammenkomst. Dommer Johnson og hans kone.
- Det er meg en sann fornøyelse. - Og du kjennerjo mr. Rafferty.
- Ja, naturligvis. - Det er meg med musikkprogrammet.
- Ja, min sann. God dag igjen. - Dere skal visst samme sted.
Da kan dere jo prate litt på veien, så kommerjeg snart.
Kom igjen. Opp med farta.
Har du prøvd det på en baktrapp før?
Suite 920.
- Si tvi-tvi. Nå skal jeg spleises. - Hva mener du?
- Jeg skal gifte meg. - Skal du?
- Ja, ditt dustehue. - Hva gikk dette ut på?
Jeg måtte da ha en siste affære.
For fra nå av skal jeg være tro til døden skiller oss.
Men skatten, du var et alle tiders utdrikningslag.
Du må unnskylde...
Det er bare fordi...
For pokker, Vivian.
- Jeg har ingen forklaring. - Du skylder meg ingen.
Men takk.
Kan jeg sette meg?
- Hvor er Millian? - I seng. De vil bli clean. Igjen.
- Tror du han mener det? - Jeg håper det.
Det var den søte gutten som skrev lapper til oss når vi kranglet.
Hvor det sto at vi skulle snakke pent til hverandre.
Han er søt ennå, Max.
- Så rart. - Hva skjedde?
- Niks. Han vil spille golf med meg. - Bra jobba.
- Jeg kan ikke spille golf. - Da må du lære det.
Det er politiet!
- Vi leter etter Maximillian Hagan. - Hva kan jeg hjelpe med?
- De er arrestert for innbrudd. - Det... er en lang historie.
Hvor er coce... a-colaen?
- Det var to innbruddstyver. - Nei, jeg var alene.
- Hva er navnet? - Nei, jeg var alene.
Horace Rafferty. Jeg skal nok bli med.
Å, vennen...
God natt, alle sammen.
Horace?
Nå er visst festen over.
Hei, er det fest noe sted?
Ja, muligens. Vi har en halv kilo pot og...
Fett.
- Millian. - Slapp av. Jeg gjør ingenting.
Har han gått?
Jeg ville bare gjerne gifte meg.
Og få barn.
Det er han nok ikke helt parat til.
Vet du hva jeg vil gjøre istedenfor å gifte meg igjen?
Jeg vil finne en kvinne som hater mrg, og kjøpe et hus til henne.
Hvis...
Hvis 53% av alle ekteskap ender med skilsmisse -
- og 62% av alle ekteskap er ulykkelige -
- er det bare 29,14% av alle dem som blir gift -
- som blir lykkelige.
- Vær nå ikke så negativ. - Det snakker du om?
- Hvordan kan du huske alt det? - Jeg vet ikke.
Jeg bare leser noe, og så huskerjeg det.
- Du vil nok klare deg, Raff. - Bare rumpa ikke gjorde så vondt.
Hele kroppen verker.
Isjias, for høyt blodtrykk, sarkoidose -
- åreforkalkning og et atrialt myksom.
- Men du lever ennå. - Ja, jeg henger med.
Men bare så vidt.
Her sitterjeg og klamrer meg til alt, som gjaldt det livet.
Huset mitt. Pengene mine.
Og hva er det verdt?
Det er da gøy.
- Det er vanskelig å gi slipp. - Hagan. Rafferty.
- Først broren min og nå far? - Beth, jeg...
Jeg bestemmer over mitt eget liv, task.
- Gi ham nå en sjanse. - Hvordan gikk det?
- Gikk det ikke bra? - Jo, de vil inngå en avtale.
- Jeg sa jeg ville vurdere det. - Hvorfor det?
- Beth, man skal alltid slå til. - Jeg vet ikke...
- Jeg trodde det var det du ville. - Nei, det harjeg aldri sagt.
Du sa du ikke ville dra.
Det er ikke det samme som at du ikke skal dra.
- Meklingen er om en time. - Glem den. Jeg skal nok klare meg.
Dra hjem og hvil deg. Det skal nok gå.
Så Max og jeg kjøpte nye klær og dro inn til byen.
Hva er det egentlig jeg skal?
Du skal bare sørge for at jeg ikke kveler Barbara.
Jeg har sittet nok i spjeldet for i dag.
Mrs. Hagan vil ikke godta mindre enn først foreslått.
Ut fra hvordan hun har lidd, er De heldig.
Hun har bare lidd over å lure på -
- om hun skulle ta 20 eller 30 m svinedyrt Salamander-gardinstoff.
Scalamandré. Det var min eneste trøst, mens du var besatt av jobben.
Jeg kan ikke noe for at du er en isdronning.
Kanskje vi bare skal gjennemgå hva hun vil ha.
- Ja, skal vi ikke gjøre det? - Fint.
La oss ta eiendommene først. Huset i Aspen?
- Fint. Barbara kan få det. - Leiligheten i Padre?
Ok. For livet, ifølge mr. Hagan her -
- går ut på å gi slipp. Så...
- Kunstverkene? - Fint.
- Inklusive Hopper'n? - Ja, inklusive den.
- Det er den "deprimerende", Barbara. - Vinkjelleren.
Ja, bli dritings. Du vil ha godt av det.
- Og huset på Swiss Avenue. - Over mitt lik.
Mrs. Hagan deler gjerne Deres pensjon, men hun bodde der i seks år.
Niks! Barna mine vokste opp der. Det kommer ikke på tale.
Tenk over det, for mrs. Hagan kan anmelde Dem for en rekke forseelser.
Innbrudd, tyveri og trusler. De har visst pensjon -
- men er det sånn De vil huskes i en krets vi alle vet er liten?
Godt, Barbara. Nyt det. Hvis du kan finne ut av det.
- Vent litt... - Nei, glem det.
- La henne få hele sulamitten. - Det forstår jeg ikke.
Jeg tror nemlig ikke at du kan gi det fra deg.
Jeg tror ikke at det rent faktisk er ditt.
Det er det da. Jeg kjøpte huset kontant.
Det står at huset på Swiss Avenue forvaltes for din søster, Lolly -
- til hun dør.
- En formueforvaltning kan endres. - Selv når den er "uoppsigelig"?
Betyr det ikke at den varer for alltid?
- Hvem har skrevet det? - Lance T. Linton, advokat.
Lance Linton. Hva ble det av den gamle drittsekken?
Det var 28% sjanse for at Max kunne ha beholdt huset.
Men ingen statistikk kunne forutsi dette.
Jeg, Horace Rafferty, fikk golftimer av Max Hagan.
Bra, vi fortsetter senere. Nå må du ringe.
Det er Horace Rafferty. Jeg må snakke med Bob Brenton.
Vi skulle avtale en golfkamp... en runde golf.
Ja. Han kan godt ringe tilbake til meg. Han har nummeret.
Takk. Farvel.
Greit, hva?
- Ja? - Hei, Vivian. Det er Max.
- Så du ble løslatt? - Ja, hva har man ellers barn til?
- De kan være praktiske å ha. - Nemlig. Nå skal du høre...
Jeg har endelig fått beskjeden din fra i går.
- Og hvis tilbudet ennå gjelder... - Alene?
- Alene. Det vil jeg svært gjerne. - Jeg også.
Fint, vi ses.
- Hei. - Hei, skatten.
- Er du ok? - Jeg har det fint.
Men vi snakkes senere.
- Du har ringt til dem? - Ja.
- Jeg må ta imot det tilbudet. - Jeg vet det.
Men du må forstå at jeg er nødt til å bli her.
- Jeg vet det. - Jeg er visst ikke New York-typen.
Og nå fårjeg jo golftimer av faren din, så...
- Gidder du ikke gå opp trappen? - Jeg tar bare en lur.
- Nei, bli. - Jeg gidder ikke høre på det, far.
Jeg har forstått det. Jeg sniffet coke i går, røykte pot og tok piller.
Og jeg forstår det. Det føles godt.
Men jeg nekter å miste deg til det der. Jeg nekter.
Det var fint, men hvem fanken hadde bedt deg om det?
Og siden når har du bekymret deg om meg?
Lolly, det er ok.
Hva har dere gjort? Hva er galt?
- Skriv hva som er galt. - Ja, hva tror du, Beth?
Hun savner det som var, før alle mistet grepet på seg selv.
Det forstår jeg godt.
Jeg savner det også.
Ja. Jeg savner det også.
Perquaky? Nei, Lolly...
Lolly, ikke gråt over Perquaky.
Vi skal nok spille.
Kan ikke alle sammen sette seg og ta en runde Perquaky?
Som en familie?
Alle sammen.
Og så satte vi oss ned og tok en runde Perquaky.
Hva nå det er.
SLUTT
Tekster: Grace Brynn Prima Vista